Alltid nya texter på - www.Undertexter.se -
Jag minns hur det var att komma dit en söndag när solen gick ner.
Vi kom in i ett tomt Oslo.
Jag minns att jag tyckte att träden var mycket högre än i Nordnorge.
Jag minns att jag ofta tänkt: "Det här kommer jag att minnas."
Jag minns att pappa satt i köket och rökte.
Han drack kaffe och lyssnade på radio.
Jag minns inte Oslo så mycket, utan mest människorna.
När vi flyttade till Bislett kände vi oss väldigt vuxna.
Jag minns timmar på spårvagnar, bussar och tunnelbanor, och gåendes på vägarna...
- till och från komplicerade fester där man inte visste om man var bjuden...
- släpandes på ölkassar.
Jag minns att jag kände en enorm frihetskänsla i Oslo...
- tills jag upptäckte hur litet Oslo var.
Jag minns att mamma hade bott i ett rum på Teatergatan. Nu är allt kontor.
Jag minns alla fotbollsmatcher jag spelat sen jag var sex...
- Jag minns hans skratt. - Lukten av hennes hår när vi hade badat.
Alla var säkra på att det skulle bli mål.
- Jag minns snön. - Jag minns ingen som inte rökte.
Han sa att "melankolisk" var häftigare än "nostalgisk".
- Jag minns att vi hade massor av tid. - Jag fick inte in sängen i lägenheten.
- Jag minns fortfarande hans lägenhet. - Jag minns min bästa vän.
- Där är en p-plats nu. - Jag såg honom aldrig igen.
Undrar vad han gör nu?
Jag minns när de rev Philips-huset.
OSLO 31 AUGUSTI
Hej.
- Flyr du in i maten nu? - Håll käften!
Den känslan hade jag inte förr när jag gick ut. Men nu har jag den.
Jag förstår inte varför. Jag har haft det bra här.
Men nu, i en månad eller två...
- har jag börjat oroa mig ordentligt eftersom...
- Ja, jag är skiträdd. - Rädd för framtiden?
Det är som när jag började berusa mig.
Som om jag går i skolan igen känslomässigt.
Att... det där svarta...
...tomrummet, eller...
Det är liksom tillbaka.
Och lindringen som en sil ger är borta.
Så jag undrar hur jag ska leva nu.
Hur jag ska leva med det här.
Tack.
De senaste dagarna har jag inte haft...
Jag har inte haft några starka känslor om nåt.
Jag är trött men det är för att jag sover så dåligt.
Du ska på jobbintervju i dag.
Kan du berätta lite om det?
Det finns inte mycket att säga, alltså.
Det här är till hemresan. Kom ihåg att de ska köra in på Losbyveien.
Oslo Taxi har svårt att hitta här.
Lycka till! Vi ses här efteråt.
Ha det bra, och lycka till.
- Hallå? - Det är Anders.
Oj! Hej, Anders. Kom!
Hej!
Kommer du ihåg mig?
- Jag var i närheten, så... - Kul. Kom in.
- Passar det illa? - Nej, det är trevligt.
Hej, det var längesen.
- Vill du ha kaffe, Anders? - Ja, kanske det.
Annars har vi drickyoghurt, juice, öl. ÖL, kanske?
Nej, kaffe blir bra.
Tack.
Tar du en öl? - Han brukar inte dricka öl till lunch.
- Han är tuff när du är här. - Ja, jättetuff.
- Du får kanske inte dricka öl? - Det ska jag inte. Men häll i dig bara.
- Är du klar med behandlingen? - Jag har två veckor kvar.
- Tycker du att det har hjälpt? - Ja...
- Är det ett troll? ...det känns så.
Varför har du ritat ett troll?
- Du tittar på Anders. - För att han är så stor.
Så stort, ja. Anders var ett knarktroll förr.
Har du hört talas om heroin, speed och khat?
- " Katt" har du hört talas om? - Ja.
Det är jättebra. Förr festade pappa med Anders.
Men nu måste jag vara hemma med dig och mamma, och det är jättekul.
Får jag den? Tack så mycket.
Hon gillar dig visst.
Det var en kille i huset...
En stackars knarkare som skulle spela Thomas.
Vi spelar rollspel - psykodrama.
Det är en del av behandlingen där de andra spelar...
- personer i mitt liv: Min syster, dig...
- Så en knarkare spelar mig? - En knarkare...
- Men vad gör man? - Man improviserar.
De står i en ring och lockar med olika saker.
"Anders, minns du värmen från knarket?"
"Du kan ju röka det och inte använda sprutan."
Ja, lite sånt.
De som skulle spela dig hade inte så mycket att...
...att spela på? - Nej, ingen sån erfarenhet.
De skulle locka mig med akademiska grejer, och visste inte vad det var.
"Jag har en jävligt fet bok här. Den är riktigt cool. Adorno..."
- De fångade helt klart min komplexitet. - Han lockade mig med de grejerna.
Otroligt att du gick på det.
Det slutar på samma sätt varje gång. Alla säger samma sak:
"Jag gillar dig, Anders. Jag förlåter dig."
Det är det alla där tror att de behöver höra.
Men vi kan prata om nåt annat.
- Du ser ut att må bra. - Tycker du?
Jag sov inte mycket i natt.
Jag hade... min första så kallade utekväll och träffade Malin.
- Hon ska hem till Stockholm. - Vet jag vem det är?
Nej, Anders raggar upp så mycket tjejer. Du kan bara ge upp.
Jag tror inte att ni har träffats.
Jag tyckte synd om dig för du att verkar trött. Så har du jagat svenska brudar.
Jag vet inte...
Jag var inte riktigt med. Jag hade kanske skruvat upp förväntningarna.
Jag kände liksom inget.
Proust säger: "Att förstå begäret genom att titta på en naken kvinna"...
- "är som att ta isär en klocka för att förstå tiden."
Han försöker säga nåt personligt och du svarar med litteraturkunskap?
Ska jag också vara personlig? Jag har ju inte legat med svenska brudar på åratal.
Jag vet. Men hans poäng var motsatsen till ditt Proust-citat.
Han sa att han inte kände nåt begär. Du får ju lyssna på vad han säger.
Ja... men Proust är Proust.
Ring på när du är tillbaka, så hjälper jag dig att bära.
Förlåt.
Det är helt sjukt.
Ursäkta. - Har du sett Alberts bitring?
Nej, jag minns inte. Jag vet inte.
- Okej. - Hej då.
Nej, fan! Rebekka?
Titta i kylskåpsdörren.
Han håller på att få tänder och behöver nåt som svalkar.
Vilken jävla Knausgård-vardag!
Jag såg dina föräldrar i parken häromdan.
De var otroligt gulliga mot varann. Rena föredömet.
- De ska sälja huset. - Sälja Fagerborg? Varför?
De var tvungna att ta en del lån och så.
Jag har smällt så jävla mycket pengar. Du anar inte.
Pappa säger att de hade tänkt sälja ändå och resa mer som pensionärer.
De är faktiskt i Nice nu.
Vad händer med dig nu? Är du ute en sväng, eller...?
Jag ska träffa min syster efteråt.
Och jag ska egentligen på jobbintervju.
En jobbintervju? Sjyst!
Jag vet inte. Det är lite...
Det är ett vikariat, som redaktionssekreterare på Folio.
- Det är ju sjyst. - Nej, det är det inte.
Jag måste söka jobb. Det är en del av upplägget.
Det är ju skitbra.
Om du kommer in där, blir du redaktör på nolltid.
Du, inget skitsnack.
- Du är smartare än folket där. - Nej, det är jag inte!
- Tänk på Morgenbladet-artiklarna. - Det var för sex år sen.
Det var bara för att jag festade med Knut, inte för att jag kunde skriva.
Jag tänkte ofta på att nåt kunde hända dig.
Att nån skulle ringa och säga att du tagit en överdos.
Efter det där med Iselin blev jag nästan säker på att...
"Nu händer det. Nu förlorar jag Anders."
Jag drog mig nog undan lite då.
Du borde bli ihop med Iselin igen.
Jag tror att... hon inte vill prata med mig.
- Tror du inte att det är annorlunda nu? - Nej.
Iselin är stark. Hon ringde mig jämt och ständigt när du hade försvunnit...
- och ville ha mig med ut och leta.
Jag får erkänna att till slut orkade jag inte. Men Iselin gav aldrig upp.
Det beror på mig också. Det betyder liksom inte tillräckligt.
Jag såg fram emot att träffa Malin.
När jag såg henne förstod jag inte vad jag hade sett fram emot.
- Men i Iselin var du riktigt förälskad. - Nej, det var jag inte.
Det var det dummaste jag hört. Du var ju dödskär.
Jag började sila när jag var ihop med Iselin.
Jag fick lite pengar i dag.
Min första tanke var att köpa heroin.
Det poppar bara upp i huvudet som en instinkt.
Jag orkar inte börja med det igen.
Det är ju bara en reflex.
Det handlar egentligen inte om heroin.
Titta på mitt liv. Jag är 34 år och har ingenting.
- Jag orkar inte börja om från början. - Jag förstår att det är svårt.
- Det är inte synd om mig. - Det menar jag inte.
- Du kan fortfarande göra mycket. - Hur då?
Du har en familj som stöttar dig, du har vänner, du är smart. Kom igen!
Titta på de andra på behandlingshemmet.
Ingen där har samma möjligheter som du.
De är nöjda om de får ett lagerjobb och barn med en ex-festare.
- Okej, gå in i förlorarrollen då. - Det vill jag inte.
Fan, jag kom inte hit för att... du skulle säga åt mig att skärpa mig.
- Jag gör alltså allt fel? - Nej, det gör du inte. Förlåt.
Kommer du ihåg att du sa att om en människa vill gå under...
- så bör hon tillåtas göra det?
Det låter som nåt jag kunnat säga.
Då tänkte jag säkert på reklam för onyttig mat...
- eller kriminalisering av prostitution eller nåt. Men det handlar inte om dig.
Jag är en privilegierad idiot som sumpat allt.
Om man ser osentimentalt på det så finns det ingen som behöver mig.
Förväntar du dig att jag ska se osentimentalt på det?
Jag försöker bara...
Jag vill bara att du ska förstå att...
...om det slutar så, så är det ett val jag har gjort.
Du kan inte informera mig om det. Det är ju fruktansvärt, Anders!
Du ska inte göra det, vad som än händer.
Jag kan inte förhålla mig till att du har tänkt att ta livet av dig.
Är det vad du säger till mig?
- Vad tror du att det gör med din familj? - Jag vet inte.
De tror väl att det är en överdos. Det händer ofta.
Du tänker ju så med jämna mellanrum, sen går det över.
Men det är hemskt under tiden.
Det kommer att bli bättre. Allt ordnar sig.
Men det gör det inte.
Kom igen nu.
Vadå kom igen?
Du har tagit dig ur de tankarna förut.
Om man ser på sitt liv utifrån - När man har tid, som du har nu...
- Då blir nog alla deprimerade. - Kanske det.
Men det är för jävligt. Jag ser glada och lyckliga människor.
Jag har alltid tyckt att de lyckliga är dumma.
De är dumma. Så är det ju.
Ja...
Men ni två har det ju bra. Och ni är inte dumma, eller?
Jag undrar ibland. Vad håller vi på med, liksom?
Och "lycklig" är nog att gå lite väl långt. Men det är bra emellanåt.
Du kan få det likadant om det är vad du vill.
Nej, jag vill inte ha ditt liv.
Alltså...
Jag vill inte ha barn. De är gulliga, men...
- Är det nåt man måste, liksom? - Nej.
Forskning är din grej.
Jag tyckte aldrig att det var särskilt spännande att nagelfara Rilke...
- analysera meningar och skriva artiklar ingen läser.
- Det verkar meningslöst. - Där sammanfattade du mitt liv.
Är det så du ser det? Var det mitt liv?
Förlåt, jag menade bara...
Du kan det där.
Jag har huvudet fullt av tankar som är så... Jag kan inte sortera dem.
Och jag har ont i ryggen. Säkert för att jag sitter så mycket.
Och jag har blivit invald i föreningens styrelse.
Vi ska renovera och jag ansvarar för fasaderna.
Jag ska hålla ett föredrag som jag inte börjat på. Och skriva färdigt ett annat...
- om Wergelands tid som riksantikvarie: "Antikvarien, Gud bevare'n."
Men jag kan inte koncentrera mig på nåt.
Rebekka och jag har inget sexliv.
Och ovanpå det har Albert fått utslag. Jag försöker få tag i en salva.
Det är liksom... Jag vet inte.
Jag umgås bara med folk som har barn som Julia gillar. Och de är inte många.
Vi sitter där med främlingar och låtsas ha kul.
Två glas vin, och så är det höjden av lycka. Det är så patetiskt.
När Albert kom skulle jag skriva en massa. Det har inte blivit ett dugg.
Rebekka och jag pratar nästan aldrig. Jag köpte Playstation...
- så nu spelar vi Battlefield och dricker öl.
Ska vi nån gång gå ut, så ställer vi in det eftersom vi hellre vill vara hemma.
Vi ringer barnvakten. "Vi har inte tid."
Och så sitter vi där med Battlefield.
Men Rebekka är skitbra. Helt rå.
Hon tar namnbrickor från andra spelare och mejar ner dem för att förnedra dem.
Vilket liv.
Förlåt att jag skrattar.
Vill du vänta på din syster hos oss?
Jag går nog på jobbintervjun ändå.
Varför inte? Det går säkert åt helvete, men...
Nu får jag nog skynda mig.
- Ska jag gå med en bit? - Nej, det är bra.
Ät med oss, så går vi på fest hos Calle och Mirjam sen.
Det skulle de tycka var jättekul.
Jag tror inte det.
Gör inte nåt dumt nu. Då kvaddar du mig helt.
- Lovar du det? - Ja.
Kom på festen, så...
Hälsa din syster. Och lycka till med jobbintervjun.
Hej då!
Den ni söker är inte anträffbar.
Hej, Iselin. Det är Anders som ringer.
Det är nog sent hos dig nu. Du vill säkert inte prata med mig.
Jag har ett nytt nummer. Så om det är nåt...
Du kan kanske ringa mig när du hör meddelandet. Numret är 98545376.
98545376.
Det är ganska viktigt. Så om du...
Jag vill gärna prata med dig. Okej...hej då.
Ursäkta...
Är David Molvær här? Det gäller jobbet som redaktionssekreterare.
David!
- Läser du vår tidning? - Ja.
- Berätta... vad tycker du? - Jag tycker den är bra.
Den har blivit mycket bättre de senaste numren.
Jag gillar den nya layouten.
Ja?
Om jag ska vara helt ärlig tycker jag...
- att den fortfarande är lite för...
- Att er profil är lite vag, kanske... - Hur menar du?
Ni är rätt lika Vinduet. Det gör det svårt att sticka ut.
Särskilt när de gör vissa saker bättre.
- Jaså... Vad? - Mycket är bra.
Men jag tänkte på artikeln om "Mad men" och "Mannen utan egenskaper".
Idén är inte dum men just nu finns det väldigt många...
- som skriver intellektuellt om HBO-serier, tv-spel och...
För mig känns det lite som en universitetsuppsats om media.
Samantha i "Sex and the City" i ljuset av Schopenhauer.
Men folk vill inte bara ha tung läsning.
Artiklarna ska förstås vara välskrivna ändå.
På sikt skulle jag kunna tänka mig...
- att vi skriver på engelska. Då förlorar vi stödet från Kulturrådet...
- men har man hela engelska marknaden kan man vara smalare.
Det låter bra.
Min flickvän arbetar i New York, så jag har kontakter där.
Du har skrivit för Morgenbladet.
- Du skriver bra. - Tycker du? Tack!
När jag tittar på ditt CV...
- så finns det nästan ingenting efter 2005.
Det fanns inget som jag tyckte var relevant.
Allt är relevant för oss. Vad har du sysslat med?
Jag har jobbat lite som discjockey...
...och haft lite olika småjobb.
- Vad? - Vill du verkligen veta det?
- Ja, naturligtvis. - Jag har varit narkoman.
Okej, men...
- Vilken sorts narkotika? - Allt möjligt.
Kokain, ecstasy, alkohol.
Heroin också.
Jag sålde lite på slutet. Det kunde jag ha tagit med i mitt CV.
Men jag är drogfri nu. Jag har inte druckit en öl på tio månader.
Så jag är helt drogfri nu.
Ja... Det är inte alla som lyckas ta sig igenom nåt sånt.
Det är ovanligt.
Vi skiter i det här.
- Ge mig den bara. - Vad menar du?
- Ge mig ansökan. - Kan vi inte behålla den och...?
Nej, jag tar den.
Jag förstår inte...
- Förlåt. - Det är ingen fara.
- Jag spelar piano. - Jag också. Men jag är dålig.
- Vad spelar du? - Lite typ...
- Lite typ "Für Elise". - Klassiskt? Okej.
- Och du då? - Jag spelar inte klassiskt.
Det var stor press, höga förväntningar. Det var tufft.
Många har det tufft, men det han gjorde...
- Det gick väl långt. - Lite för mycket pengar, för mycket...
Alla barn från hennes föräldragrupp går på dagis.
Det är normalt men när man har barn på dagis...
Han har bra röst.
- Inte nu längre. - Nej, han sköt sig ju.
Ska man skjuta sig ska man inte använda hagelgevär!
Han har inte så fin sångröst nu.
- Nej, han sköt sig. - Med ett hagelgevär i huvudet. Splatt!
Jag blir helt ställd. Jag kan nästan inte prata när han är sån.
I går när vi borstade tänderna, så sa han...
Det var väldigt diffust.
Han började prata om att han inte vet vad han känner...
- eller om han vill vara ihop med mig. Sen säger han att han vill.
Men han började prata om...
- Att han inte vet hur han känner? - Ja, eller...
- För dig? - För mig, och...
Jag vill gifta mig och få barn. Resa jorden runt, köpa ett hus.
Åka på kärlekssemester. Leva på glass en hel dag.
Bo utomlands. Nå min målvikt och hålla den.
Skriva en oerhört bra bok. Ta upp kontakten med gamla vänner.
Plantera ett träd. Laga en riktigt god middag från grunden.
Känna mig helt lyckad.
Jag vill vinterbada, simma med delfiner, ha ett riktigt födelsedagskalas.
Bli minst 100 år gammal. Vara gift ända tills jag dör.
Jag vill skicka en spännande flaskpost och få ett lika spännande svar.
Övervinna alla mina rädslor. Ligga på rygg och titta på molnen en hel dag.
Bo i ett gammaldags, mysigt hem med massor av krimskrams. Springa maraton.
Läsa en bok som sätter så djupa spår att jag minns citat från den hela livet.
Måla vansinnigt bra bilder som säger nåt om mig.
Täcka en vägg med bilder, citat och annat som jag älskar.
Äga alla säsonger av min favoritserie.
Få uppmärksamhet för en viktig sak och få många att lyssna på mig.
Hoppa fallskärm, flyga helikopter, nakenbada.
Ha ett bra jobb som jag trivs med.
Bli friad till på ett romantiskt sätt. Sova under bar himmel.
Vandra på Besseggen. Spela i en film eller en pjäs på Nasjonalteateret.
Vinna över en miljon på Lotto. Tillverka saker som jag behöver.
Och vara älskad.
- Hej, Anders. - Hej. Var är Nina?
Hon hade ett möte som drog ut på tiden, nån UD-grej.
Ska vi ha nåt? Jag har inte hunnit äta.
- Så hon kommer inte? - Nej, jag tror inte det.
Jag kör dig till Fagerborg. Jag har nycklarna.
- En Pepsi Max och en bruschetta. - En brusjetta.
Jag är nöjd.
Det uttalas med "k", som du sa. Folk tror att det heter brusjetta...
- och rättar dem som säger rätt.
- Jag visste inte att ni var ihop igen. - Inte?
Det har vi varit ett tag nu.
Nina är nyfiken på hur jobbintervjun gick.
Jag kan ta det med henne.
Kan du sms:a och höra om hon hinner hit?
Du vet, Nina är...
Nina är lite orolig över att du är ute.
Okej.
Hon såg sig själv sitta här, och så kommer inte du, och så...
Hon behöver bara lite tid.
- Säger du att hon inte vill träffa mig? - Nej, det säger jag inte.
Men ni har pratat om det här?
Hon väntade hela dan i går. Du ställde in er träff i sista minuten.
Jag fick ingen utekväll när allt kom omkring. Jag sa ju det. Är det mitt fel?
Vad har hon för nummer nu igen?
Vad är numret?
- Måste jag sticka till UD? - Nej, för Nina är inte där.
Nina är hemma i dag, och blir säkert det i ett par där.
Det är tufft för Nina att du kommer ut igen. Förstår du det?
Men hon är oerhört stolt över dig, över att du tagit dig igenom det här.
Hon behöver bara tid.
Det har nog varit lite väl mycket familj för Nina på sistone.
Din mor har kommit hem till oss med en massa saker.
- Vadå för saker? - Det sista var den röda tavlan.
- Den över soffan? - Den skulle Nina ha, liksom.
Din mors älsklingstavla... Varför behåller hon den inte?
Så lite plats får de inte.
Nina struntar i att huset ska säljas.
- Vad menar du? - Hon är glad om de kan hjälpa dig.
De behöver inte ge henne en massa saker.
- Vad är det du försöker säga? - Ingenting, jag bara...
Lägg av nu. Jag vet att du har en kass relation till dina föräldrar.
Det jag gjort är bara mitt fel. Det har inget med mina föräldrar att göra.
Jag menade det inte så.
- Jag måste sticka nu. - Får vi betala?
- Jag kör dig till Fagerborg. - Jag kan gå, inga problem.
Ge mig nycklarna bara.
Nina vill att jag... Nina vill att jag följer med dig.
- Ska du följa med mig till vårt hus? - Ja.
Förlåt.
Vems idé var det?
- Men du, strunta i det där. - Det är ingen fara.
- Jag vill inte. - Men jag vill.
Du får hälsa Nina.
Han lärde mig att cykla, att ro, att man kan köra 20% över hastighetsgränsen...
- utan att bli tagen i kontroller. 60 när det är 50, 108 när det är 90.
Hon talade engelska när barnen inte skulle förstå.
Hon lärde mig att alltid använda tandtråd och att allt har sin plats.
De ogillade reaktionärer, men var de sista att skaffa andra kanaler än NRK.
Båda var från Oslo, och hade minnen från platser vi gick förbi.
Han låtsades höra absurda saker.
"Jag har ingen lust." - "Har du lingonbröst?"
Intellektuella bravader slog sportsliga.
Att synas i tv var inte samma som framgång.
Lars Lillo-Steenberg, Kjell Askildsen, Trond Kirkvaag...
De lärde mig att läsa kritiskt och att förakta dem som inte kunde uttrycka sig.
Men alla jag tog med hem togs väl emot.
De missade aldrig tv-nyheterna.
Han gjorde personlighetstest och blev stolt när han bedömdes som konstnärlig.
Han lärde mig att de som värdesätter lumpen är ointressanta.
Demokrati är inte perfekt, men bra nog.
Hon kritiserade Brigitte Bardot för att kämpa för djur i stället för människor.
De respekterade mitt privatliv, kanske väl mycket.
De lärde mig att gudstro var en svaghet. Det är nog fel, men det känns så än.
Men inte att laga mat och få relationer att funka, även om de hade det bra.
Eller att vänskap ofta vittrar omärkligt tills man en dag är främlingar.
Jag slapp äta sånt jag inte gillade. De sa att jag kunde bestämma allt i livet.
De ställde alltid upp för mig. De var hårdare mot min syster än mot mig.
Tack.
- Du ser ut att må bra. - Tack detsamma.
- Hej, Åse! - Grattis på födelsedagen. Du ser fin ut.
Hej, Mirjam.
- Ska jag ställa det i köket? - Javisst.
- Jag räknade med att träffa Thomas här. - De har inte kommit ännu.
Hej!
- Så fin du är! - Tack detsamma.
Gå upp och ta nåt att dricka. Calle är där.
- Skulle inte du till Bergen? - Jodå. Jag har varit där i fyra år.
- Jag flyttade hem för några månader sen. - Så du är i Oslo nu?
Jag är här, min kropp är här. Jag försöker bara komma på varför.
Anders!
Berätta om den gången du låg med Mirjams pappa.
- Jag låg inte med honom. - Det var ju längesen.
Gamla historier.
Jag var hemma hos Mirjam. Vi var packade.
Jag skulle till toa, tror jag.
På vägen tillbaka gick jag fel och hamnade i ett mörkt rum.
Det roliga var att du hamnade i pappans säng.
- Jag bara la mig rätt ner i sängen. - I pappans säng.
Sen såg jag att jag låg bredvid Mirjams pappa.
Bredvid honom... Det roliga var att när Anders låg i sängen bredvid pappan...
- så tittar han på honom och säger, cool som han är: "Lugn, det är bara en dröm."
- Var var Mirjams mamma? - Ingen vet.
Det här handlade om pappan och Anders.
- Har du varit ihop med Mirjam? - Nej, men med hennes pappa.
- Ska du sticka? - Ja, jag tror det.
Vi tänkte gå till Robinet.
Hälsa på Anders, tjejer.
- Anders har bäst kontakter i Oslo. - Säger du det?
- Ska du hänga med? - Senare kanske.
- Häng med nu. - Nej, jag väntar på Thomas.
Okej, vi hörs.
- Han, eller? - Säsong två, alltså.
Det är rätt radikalt att ta bort huvudpersonen, men det funkar.
- Tänk att göra det i en roman. - Nu ser du det i backspegeln.
- Sitter du här? - Hej. Slå dig ner.
- Calle letar efter dig, tror jag. - Låt honom leta.
Är allt okej? Eller är det tröttsamt att bli firad?
Calle har sagt till alla att jag fyller år, men det är i morgon.
- Han trodde det skulle muntra upp mig. - Det är kul att fylla år.
Det är lite lättare för killar att fylla 30.
Titta på ert gäng. Ingen har en flickvän i sin egen ålder.
Där inne finns det bara 20-åriga tjejer jag inte känner med toppiga bröst.
Du har väl toppiga bröst.
- Det var längesen du såg dem. - Jag kan sånt.
- Du har inget att vara rädd för. - Det är inte det jag menar.
Kommer du ihåg Live?
Det är inte så viktigt.
Hon är i min ålder och en av de få vänner som jag fortfarande träffar...
- som inte är mitt uppe i mammarollen.
Så tar hon mig åt sidan, och frågar stolt om jag inte har nåt alkoholfritt.
- Alla ska ha barn nu. - Skit i dem. Det är liksom...
Det är det som är så härligt med er. Du och Calle bryr er inte om det där.
Hade det varit så konstigt om Calle och jag fick barn?
Vi har varit ihop i nio år.
Man behöver inte ändra på allt bara för att man får en unge.
Ni kommer att bli jävligt bra föräldrar, det är jag säker på.
Det har tagit tid - många år.
Jag tror att det är nåt fel med mig.
Jag vet inte vad, men...
Förlåt, jag babblar. Jag har nog druckit lite för mycket.
- Här pratar jag om mina problem. - Det går bra.
Jag borde gå in dit. Det är min fest.
Men, du...
Jag tror inte jag har sagt det.
Grattis på födelsedan!
Jag måste gå in.
Hej, Iselin. Det är jag igen.
Jag saknar dig.
Jag måste bort från Oslo.
Jag önskar att jag kunde komma över till dig.
Jag har sagt mycket förr, men jag mår bättre nu. Du kommer att märka det.
Jag har funderat lite. Jag kunde studera och du fortsätta att arbeta där.
Du sa att du fortfarande älskade mig på nåt sätt.
Jag vet inte om du menade det, men...
Känner du bara... Finns det nåt kvar, så...
Jag vet inte. Jag tror vi kan...
Hej.
Men...
Fan, det var länge sen jag såg dig.
- Men du är drogfri nu, eller? - Ja.
Det är ju skitbra.
- Vill du ha ett kvarts? - Ett helt gram.
Ett gram?
- Är det Battlefield? - Ja, jag har precis fått det.
Det kom en tomte hit. "Kan vi byta så jag får lite extra?"
Det är löjligt med alla prylar de kommer med, stereoanläggningar och allt.
Man behöver ju inte femton par skor i fel storlek.
Det är helkass.
800, då.
- Hej. - Kul att se dig!
Jag är tyvärr pank.
- Vad är du sugen på? - Gin och tonic, kanske?
- Vad sysslar du med? - Jag studerar.
Du studerar? På Blindern, eller?
Ja, på universitetet, men den medicinska fakulteten.
- Herregud, är du läkare? - Nej, jag ska bli näringsfysiolog.
- Vad gör du? - Vad jag gör?
- Är det intressant? - Självklart.
- Själv bekymrar jag mig inte över det. - Inte? Men vad gör du då?
- Säg det nu. - Varför?
Jag gör ingenting. Jag är...
Jag är en förlorare. Jag bara dricker. Det dämpar smärtan.
- Gör du det här varje dag? - Nej, men det är sant.
Jag söker tröst. Jag vill träffa nån som tycker synd om mig.
Tycker synd om dig?
- Ska det vara nån som jag eller? - Det var vad jag tänkte.
- Vad sa du? - Jag såg "Rambo III" häromdan.
Det är faktiskt en jävligt bra film.
Rambo... det är den med Dolph Lundgren, va?
- Känner du honom? - Nej, han hade en grej med min flickvän.
Taskigt.
- Nu väntar de på oss på Blå. - Vad är upplägget? Rave, eller?
Det är okej, alltså.
Jag säger att det är okej. Det är inte så farligt.
- Vad menar du? - Det med Iselin, förstås.
Det var jävligt när du gjorde det, men...
- Gjorde vad? - Låg med henne. Vad fan tror du?
Så det gjorde jag? Och nu går du omkring och förlåter folk. Är det grejen?
Vad är det med dig?
- Ingenting. - Jo, vad menar du?
- Har du nån kontakt med henne? - Inte just nu.
Det finns nog en anledning till det.
Du vet inget om det här. Du har ingen aning.
Jag känner inte dig.
Men jag har sett hur du behandlar folk och vilka konsekvenser det har fått.
Herregud, om jag låg med henne eller inte kan inte spela nån roll för dig.
Nej.
Jag vet, jag är körd. Tack för informationen.
Sånt orkar jag inte lyssna på. Jag känner folk som har det värre än du...
- utan att de beter sig som idioter.
Det handlar inte om att du... om att du är narkoman.
- Du kommer inte att... - Det går bra.
Du kommer att ha tusen kvällar som den här.
Du kommer inte att minnas det här.
- Allt kommer att glömmas. - Allt?
- Allt. - Varför det?
Det är en sorts naturlag.
- En regel? - Ja.
- Där är ekopunkten. - Ett klassiskt Osloställe.
Vi får dela med oss till de inflyttade.
Ställ dig där. Och så stampar du hårt.
- Vilket datum är det i dag? - Det är... Vänta lite.
Det har blivit 31 augusti.
Då tappar de ut vattnet i morgon.
Okej, är du redo?
Det var ryggplask!
- Är det kallt? - Nej, det är fint.
Jag hoppar inte i om inte du gör det.
Kom igen!
Den ni söker är inte anträffbar.
Hej, Iselin. Det är jag igen.
Det är väl sent hos dig nu. Jag tänkte att du kanske var ute eller nåt.
Jag vill egentligen inget, bara...
Det jag sa innan var inte på allvar. Men det förstod du nog.
Jag ville bara prata med dig en gång till.
Hoppas att du har det bra. Och... förlåt.